ВПЛИВ МОДИФІКАТОРІВ НА ОСНОВІ АЗОЛВМІСНИХ ФЕНІЛМЕТАКРИЛАТІВ НА ТЕРМОСТАБІЛЬНІСТЬ ПОЛІСТИРОЛУ: DOI: https://doi.org/10.17721/1728-2209.2025.1(60).3 (Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Хімія, 2025)
Вступ. У цьому дослідженні вивчено вплив 4-(1Н-піразол-1-ілметил)фенілметакрилату (m1) та 4-(1H-1,2,4-триазол-1-іл)фенілметакрилату (m2) на кінетику та параметри процесу термоокислювальної деградації модифікованого ними полістиролу за допомогою динамічного термогравіметричного аналізу (ТГА). Методи. Синтез полістиролу та модифікованих зразків проводили методом внутрішньоланцюгового легування додаванням 3 мол.% мономерних добавок до базового мономеру під час його радикальної термоініційованої полімеризації. Результати. Поведінку термоокиснювальної деградації зразків модифікованого полістиролу було проаналізовано та порівняно з немодифікованим полістиролом, синтезованим за ідентичних умов. Порівняння мало на меті оцінити, як введення азолвмісних фенілметакрилатів впливає на термічну стабільність полістиролу. Використовуючи кінетичну модель Коутса–Редферна оброблено дані термогравіметричного аналізу та розраховано енергію активації (Ea), передекспоненціальний фактор (Z) і константу швидкості (k) деградації.Висновки. Показано, що мономер m2 при ковалентному введенні в полімер може бути рекомендовано для практичного застосування при виготовленні  термостабілізованого полістиролу.
Keywords: полістирол, азоли, фенілметакрилати, термоокислювальна деструкція, термогравіметрія, кінетичні характеристики, енергія активації, термостабілізація.