(untitled) (Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Хімія, 2020)
Досліджено вплив катіонних, аніонних і неіонних поверхнево-активних речовин (ПАР) на флуоресцентні властивості водних розчинів флуоресцеїну та еозину Н. Під час дослідження впливу аніонної ПАР на інтенсивність емісії флуоресценції барвників встановлено, що ДДСН не вливає на положення максимумів довжин хвиль розчинів флуоресцеїну та еозину Н. Інтенсивність сигналу розчинів барвників у процесі зміни концентрації аніонної ПАР змінюється мало. Встановлено, що під час збільшення концентрації неіонної ПАР спостерігається зменшення інтенсивності емісії флуоресценції розчинів флуоресцеїну. На противагу до цього, прослідковано збільшення інтенсивності сигналу розчинів більш гідрофобного еозину Н у ході збільшення концентрації Triton Х-100 із виходом на "плато" за СТХ‑100≥5.1 · 10‑2 моль/л. Максимуми довжин хвиль емісії флуоресценції для досліджуваних розчинів флуоресцеїну в інтервалі концентрацій катіонної ПАР ЦПХ 0–1.0 · 10–5 моль/л залишаються незмінними. За більших концентрацій ЦПХ положення максимумів зсувається в довгохвильову ділянку спектру. Характер залежності положення максимумів емісії флуоресценції розчинів еозину Н у присутності катіонної ПАР є аналогічним. Під час досліджень впливу органічних речовин катіонної природи на інтенсивність сигналу розчинів флуоресцеїну також показано ефект гасіння емісії флуоресценції. На прикладі ізоніазиду показано, що в діапазоні концентрацій речовини катіонної природи (0.1–4.0) · 10–1 моль/л концентраційна залежність має лінійний характер. Отримані в роботі дані можна використати для розробки умов і методик визначення вмісту фармакологічно активних речовин катіонної природи за реакцією із флуоресцеїном у лікарських засобах.